Maunu Ladonlukko | |
---|---|
![]() | |
Ruotsin kuningas | |
Valtakausi | 22. heinäkuuta 1275 – 18. joulukuuta 1290 |
Kruunajaiset | 24. toukokuuta 1276 |
Edeltäjä | Valdemar Birgerinpoika |
Seuraaja | Birger Maununpoika |
Syntynyt | 1240 |
Kuollut |
18. joulukuuta 1290 Visingsö |
Puoliso | Helvig |
Lapset |
Ingeborg Maununtytär Birger Maununpoika Eerik Maununpoika Valdemar Maununpoika Rikissa Maununtytär |
Suku | Bjälbo |
Isä | Birger-jaarli |
Äiti | Ingeborg Eriksdotter |
Uskonto | roomalaiskatolinen |
Maunu Ladonlukko tai Maunu Birgerinpoika (Magnus Birgersson, Magnus Ladulås) (noin 1240 – 18. joulukuuta 1290) oli Ruotsin kuningas vuosina 1275–1290. Hän oli Birger-jaarlin poika.[1] Isän kuoltua hänestä tuli herttua.
Vuonna 1275 Maunu katkaisi välit veljiinsä, kuningas Valdemariin ja Eerikiin, ja pakeni Tanskan kuninkaan Eerik Klippingin luo Tanskaan. Hän palasi sadan tanskalaisen sotilaan ja 700 saksalaisen palkkasotilaan kanssa ja kukisti Valdemarin Hovan taistelussa. Heinäkuussa samana vuonna hänet valittiin Ruotsin kuninkaaksi Moran kivillä.
Vuonna 1276 Maunu meni naimisiin Sverkerien sukuun kuuluneen Holsteinin Helvigin kanssa.
Maunu antoi vuonna 1280 Alsnön säädöksessä kaikille, jotka varustivat ratsumiehen, verovapauden (ruotsiksi frälse eli rälssi). Näistä kehittyi vähitellen Ruotsin aateli. Myös kirkko sai vapautuksen veroista.[2]
Lisänimen Ladulås (kirjaimellisesti "Ladonlukko") on perinteisesti selitetty tulleen siitä, että Alsnön säädöksessä kuningas vapautti talonpojat matkustavien piispojen ja ylimysten kestitsemisestä: Maunu pani talonpoikien "latojen ovet lukkoon". Luultavammin lisänimi on kuitenkin vain väännös slaavilaisesta Ladislaus-nimestä. Lisänimi tavataan ensimmäistä kertaa 1400-luvun lähteissä.